Vi indleder bombeflyvningen.
Værsgo, bombeudløser.
Venstre. Højre. Rolig.
Venstre. Rolig, rolig. Bomberne er smidt.
- Få os væk herfra, Juggler. - Du når hjem til morgenmaden.
Æg og bacon.
Hold jer på tæerne. Fint slag, alle sammen.
Juggler! Juggler!
Kom væk!
Han er ramt.
BASERET PÅ DENNIS WHEATLEYS "THE HAUNTING OF TOBY JUGG".
Tak.
Jeg kan mærke atmosfæren.
"Dette er verdens ende, hvor de levende danser med de døde".
Velkommen til Llandfordach. Jeg er søster Grant.
Kaptajn Toby Jugg. - Naturligvis. Fru Jugg?
Ikke i bibelsk forstand. - Hvadbehager?
Hun er min tante.
Søster Grant ved udmærket godt, hvem jeg er.
Det var vist et vink, fru Jugg.
Vi har elektrisk lys. Llandfordach har sin egen generator, -
men den slukkes klokken 19 for at spare brændstof.
De tog lygterne under luftangrebene, så vi bruger nu -
stearinlys og petroleumslamper.
Folk vænner sig forholdsvis hurtigt til mørket.
I starten må man forvente, at den slags uheld finder sted.
Det er derfor, din madras er dækket til. Der er ingen skade sket.
Du skal ikke bekymre dig om det. Overhovedet ikke.
Her er stille, ikke sandt? Så stille, at man skulle tro, der ikke var krig.
Det er én af fordelene ved at være seks km fra en telefon.
Vi kan vel ikke have, at de skøre skal omgås normale mennesker.
Her siger vi ikke "skør" og "normal". Alle er psykotiske på en måde.
Sådan er mennesket skabt. Det siger doktor Burns.
Åh ja, min nye kommandofører.
Han har glædet sig til at møde dig. Den famøse Toby Jugg, -
der er blevet tildelt fortjenstmedalje:
"Bombebaronen". Er det ikke det, aviserne kalder dig?
Det, som de sprøjter skriver
Sådan forholder det sig ikke. På ingen måde.
Jeg er sikker på, at doktor Burns vil forstå det.
De kender fru Jugg, ikke sandt? - Jo, hun har været her tre gange.
Og hver eneste gang talte Julia næsten udelukkende om dig.
Hun synes utroligt godt om dig. Din tante er en imponerende kvinde.
Hun er blevet giftet ind i familien. Hun er enke efter min onkel Paul.
Ja, hun har længe været din eneste pårørende.
En moderfigur kan man vel kalde det.
Det vil jeg ikke ligefrem sige. - Som du vil.
Hvor kom den fra?
Jeg bruger min charme over for de skabninger, der skader mennesker.
Salamanderen, tudsen, studsmusen, edderkoppen.
Og folk kalder mig Rottefængeren.
”Min kære Julia.
Jeg er blevet installeret og har fået eget værelse i biblioteket.
Bøgerne er væk, men -
- de tomme hylder hjælper mig til at se på dette som en begyndelse.
Jeg håber, jeg snart kan vende hjem til dig, -
- og at vi kan få en fremtid sammen. Ikke som tante og nevø, -
- men som kvinde og mand. ”
Man skal huske også at komme ind imellem tæerne.
Hvordan har du det med søster Grant?
Alle gutterne føler sig tilsidesat, fordi I altid er sammen.
De er misundelige.
Søster Grant og jeg? - Alle gutterne synes godt om hende.
Jeg kan forsikre dig om, at jeg ikke vil stå i vejen.
Det er derfor, hun føler sig sikker sammen med dig.
Fordi du
Du ved, hvad jeg mener.
Jeg var på min første operation i april 42.
Min første tjenesteperiode var i 43. Derefter var det strategisk bombning.
Sikke et farligt arbejde. - Det var derfor, jeg blev skudt.
Fortsæt bare.
Jeg mærkede et hårdt slag, som hvis nogen havde slået mig med et boldtræ.
Lad 05 lige gå tilbage igen.
Du var utroligt ung, dengang du meldte dig. Hvorfor?
Jeg ville finde ud af, hvad jeg var i stand til.
Så livet var et videnskabeligt eksperiment?
Jeg er blot en sæk fuld af salt og et par spande vand.
Selv da jeg blev skudt og var overbevist om, jeg skulle dø, -
oplevede jeg ingen mystisk rus.
Og det var jeg lykkelig for.
Ifølge de troende overlever ateismen ikke dødslejet, -
men jeg var glad for, at jeg skuffede dem.
Og nu?
Det er svært at forklare.
Klar til at lette.
Fjern bremseklodserne.
Og så letter han.
”Min kære. Jeg er ved at blive en sti/hedens feinschmecker.
Jeg kan smage din stilhed. Hvad betyder men dens komplekse smag?
Trods det uberegnelige postvæsen burde mit forslag have fået svar nu.
Men nej, jeg venter stadig. Jeg håber ikke, der er noget galt. ”
Tak.
Juggler Jugg. Bombebaronen, -
der smadrede tyske byer, ligesom et barn smadrer sandslotte.
Desværre, Juggler. Ingen post til dig i dag.
Peter Enfield, nu hvor du spørger
Hvor længe har du været her? - Tre måneder
Jeg var på Biggin Hill, da stedet blev sprængt i småstumper.
Derefter kunne ethvert højt brag skræmme mig fra vid og sans.
Et barn, der knaldede en papirpose, kunne gøre mig til et hulkende vrag.
Nu har jeg det meget bedre.
Dog gemmer jeg mig stadig under bordet, når en dør smækkes i.
Meld, at missionen er fuldført.
Pakken er leveret. Vi har lagt vores æg.
Vi har efterladt vores visitkort.
Vi har sået vores frø.
Alle måler ramt.
”Min kære Julia.
Kender du den følelse, man får, når nogen holder øje med én, -
- og man ser op, og så står de der?
Den følelse har jeg hele tiden her. Men hver gang jeg ser op, -
- er der blot en skygge.
Det er værst om natten, fordi jeg ikke kan sove.
Eller rettere, jeg tør ikke falde i søvn, fordi jeg får mareridt.
Jeg er et interessant tilfælde.
Det er jeg sikker på, doktor Burns vil synes.
Jeg har stadig ikke fået brev fra dig. Forhåbentlig er alt vel. ”
Har De fået brev fra hende? - Posten er uberegnelig nu om dage.
Jeg var på besøg i byen i går aftes. Jeg løb risikoen og brugte telefonen.
Så De har altså talt med hende? - Hun håber, vi har det godt sammen.
Hvis jeg kan lære dig, hvordan du kan lære dig selv bedre at kende, -
vil du muligvis lære at forstå og ikke frygte det, du oplever nu.
Det er Julias ønske. Det er derfor, du er her.
Men du må stole på mig.
Du er nødt til at blive her og stole på mig, hvis du vil tilbage til Julia.
Idet første år af krigen kørte jeg ambulance.
Jeg kan stadig rulle cigaretter med én hånd.
Værsgo.
Der er tale om en hjerneskade.
Det svarer til at få et hårdt slag oven i hovedet.
Skål. - Skål.
Du bør kigge mig i øjnene, når vi skåler. Ellers er du uhøflig.
Ved du, hvordan de blinde skåler?
Fjern grabberne.
Føler du dig tapper, Toby?
Fortsæt.
Du ser særdeles træt ud, Toby.
Du er træt.
Træk vejret ind.
Slap af, og pust ud.
Luk øjnene.
Dine lemmer bliver tunge.
Dine fingre og hænder frigør sig.
Kødet på dine arme og musklerne løsrives fra knoglerne.
Skuldrene falder tilbage. Tungen hviler på bunden af din mund.
Dine øjne ruller opad. Det eneste, du hører, er min stemme.
Nu sover du.
Kan du høre mig, Toby?
Åbn nu øjnene.
Hvad er det, Toby? Hvad gemmer der sig i skyggen?
Vågn op, Toby. Vågn op.
Amytal. Så er du garanteret glemsel i timevis.
Tak.
Jeg er løbet tør for tændstikker - Du kan godt spare dig, Toby Jugg.
Jeg ved godt, du ryger i sengen. Huset vil gå op i flammer som et ligbål.
Det er, for at jeg kan se. Vil du lade lampen stå?
Åben ild og den slags i din tilstand
Således. Nu har du ikke brug for en lampe.
”Min kære Julia.
Jeg har set de uhyggelige ting, der dukker op ved nattetid.
Jeg tør godt indrømme det. Jeg har aldrig før været så skræmt.
Det løber mig koldt ned ad ryggen ved tanken om, hvad de vil gøre mig.
Komme ind i min krop, besætte min sjæl.
Hvorfor skulle de være interesseret i mig?
Nej, jeg må være ved at gå fra forstanden.
Gid her var én, jeg kunne tale med.
Hvor godt kender du Hal Burns?
Han opfører sig som en ven af familien, men
der er noget, der ikke stemmer her på Llandfordach.
Hvad vil der ske mig her?"
Det er forfærdeligt, det, der er sket.
Peter sagde, han blev stærkere dag for dag.
Han forsøgte at fremstå tapper udadtil.
Det er sikkert en det af årsagen til, at folk beundrede ham.
Alle er sønderknuste, selv Hal.
Efterlod han et brev? - Nej, det tror jeg ikke.
Hal forklarede ikke så meget. Han sagde blot, at han bebrejder sig selv.
Indrømmer han det? - Han var tæt knyttet til Peter.
Nu er du blevet helt anspændt. - Jeg så dem sammen.
Det var lige forinden
Kammerat?
Jeg er ked af det, kammerat, men snart vil mit afhuggede hoved -
blive fundet blødende på gaden. Når folk spørger, hvordan det endte der, -
vil det svare: "Undskyld, men jeg har vist glemt min krop."
Hukommelsen er hullet som en si.
Et postbud hev fan og, da Xeg var nede 'x byen.
Han gav mig et brev til dig.
Den forbandede mørklægning!
Må jeg låne dit lys? Jeg har mistet mit eget.
”Hvordan har Jugg/er det? Doktor Burns holder dig vel beskæftiget, -
- og den kønne sygehjælper tager sig vel godt af dig.
Du har aldrig skrevet særligt meget, men gid jeg dog snart hørte fra dig.
Jeg har intet hørt, siden vi skiltes."
Kom frit frem, kujon.
Min kære Toby.
Om forladelse.
Du udviste nogle symptomer, da du ankom, -
så derfor besluttede jeg at standse dine breve.
Hun skriver, at hun har det glimrende.
Jeg sender dine breve i morgen og undskylder og forklarer hende alt.
Vil De undskylde, at De kunne ikke nære Dem, fordi De kan lide at snage?
Jeg undskylder, men jeg måtte vide, hvad der foregik i hovedet på dig, -
for du fortalte intet til mig. Kun til hende.
Så De ved altså det hele? - Ja.
Julia.
Velkommen tilbage.
Jeg håber ikke, jeg forstyrrer. - Slet ikke.
I glemmer, at jeg har læst jeres breve.
Jeg sørger for te.
Jeg ved, du gjorde det i en god mening, men du må forstå, -
vi har svært ved at stole på dig.
Og hvis Toby ikke stoler på dig, hvorfor så have ham her?
Toby har været fri til at rejse når som helst og med min velsignelse.
Men det har du ikke gjort, vel, Toby?
Jeg føler mig tryg, når du er her.
Det er ureglementeret, men hvis Toby ønsker det, -
er du velkommen til at blive her, lige så længe du lyster.
Jeg skriver øjeblikkeligt og sender bud efter mine ting.
Så henter jeg lige noget papir.
Det bliver en fornøjelse at have dig her.
Hvor blev de af?
Af banen!
Toby, min skat.
Har du det godt?
Hvorfor taler du ikke med Hal om det?
Vær hverken udførlig eller uklar. Vær koncis, hvilket er meget svært.
Det var en modbydelig nat.
Det var mørkt og isnende koldt.
Jeg kan huske, at jeg lettede, og jeg følte, at jeg bare forsvandt.
Jeg blev opslugt af mørket.
Målet var Køln.
Det var et af de store angreb mod fabrikker og godsbanegårde, men -
det var også på det tidspunkt, fruerne lå derhjemme og sov.
Som altid var der stor beskydning over Køln, men jeg var ligeglad.
Jeg havde før haft forudanelser om, at vi selv ville blive ramt.
Og for det meste når jeg smed bomberne
følte jeg en lettelse. Men denne gang var det anderledes.
Jeg kunne mærke bombens trykbølger ramme os, -
og jeg blev opstemt.
Jeg mærkede en umådelig lykke -
over den død og ødelæggelse, jeg havde sørget for Og
jeg ved ikke, hvor længe det varede.
Mine andre følelser var så skærpede, at min tidsfornemmelse var forsvundet.
Det kan have varet mindre end et sekund, men bagefter følte jeg mig
…tom
og overordentligt flov.
Den betydningsløshed af det, jeg havde gjort.
Men du kæmpede jo på den rigtige side. Den gode side.
Selvom jeg gjorde det
Mine handlinger, mit arbejde, min ekspertise, -
det, jeg gjorde nat efter nat, -
var…
Jeg kan ikke engang sætte ord på det.
Forsøg.
Jeg...
tilintetgjorde.
Jeg ødelagde liv.
I begyndelsen af din fortælling sagde du: "Det varen modbydelig nat".
Det var bare et udtryk.
Så du mener ikke, at det, du gjorde, var modbydeligt?
Det ved jeg ikke.
Det betyder for øvrigt ikke, at det, du gjorde, var umenneskeligt.
Just det modsatte. Modbydelighed er lige så menneskeligt som kærlighed.
Nej!
De kan ikke gøre mig noget. Jeg er ikke engang bange for Dem.
Disse røde strimer
Der er en, to, tre, fire, fem.
Mindst.
Din krops vægt mod badekarrets hårde overflade -
dræber blodlegemerne på visse kontaktflader.
Der er allerede ved at blive dannet sår omkring det døde væv.
Virkelig?
Ved du, hvad Hal sagde til din tante og mig?
Jeg vidste, det ville forløbe sådan.
"Da Toby satte sig ned i vandet, vendte han symbolsk tilbage -
til det trygge fostervand, i hvilket vi begyndte vores livscyklus."
Badekarret var tomt. - Det sagde jeg også.
Jeg tror, han var skuffet. Han prøvede at imponere os.
Det var charmerende. - Sagde løvinden.
Aha, jeg forstår.
Nej, du misforstår mig.
Men det tror jeg, du altid vil gøre, ikke sandt?
Det er slemt, det her. Du leder mig i fordærv.
Og du har altid sagt, at jeg var så rar og harmløs.
Jeg har nok ment det som en kompliment.
Ikke desto mindre sårede det mig.
Jeg kan intet mærke dernede.
Men jeg kan mærke dig.
Ved du, hvorfor jeg aldrig har været ude at slå mig rigtigt løs?
Jeg tror, at de fleste gør den slags for at finde deres mage.
Det er dog afgørende, at man erkender det, når det sker.
Så skal man række hånden ud og gribe lykken.
Men i mit tilfælde har jeg ikke engang været nødt til at gå uden for en dør.
Og jeg tror, det er derfor - Nej, Toby.
Ikke nu.
Hvorfor ikke? Der er ikke noget at være bange for.
Jeg har aldrig været bange for dig, Toby.
Drik ud.
Skål.
Skal jeg vise dig noget?
Vil du vide, hvordan de blinde skåler?
Sådan får jeg det også, -
hver gang jeg drømmer, at en bjørn spiser mine tæer
Værsgo.
Jeg håber ikke, du har noget imod at være den tredje, der får ild.
Hvad siger man om overtro?
Det er resultatet af en tom mave og en tom hjerne.
Jeg fløj med en overtroisk agterskytte.
Han sømmede en hestesko fast over sin dør.
Den faldt ned i hovedet på ham og flækkede hans kranium.
Hvor skal du hen? - Jeg vil bare have lidt frisk luft.
Nej.
Nu skal du ikke være dum.
Fint.
Jeg er alene.
Alene.
Det var rart, så længe det varede.
Svin!
Har én af de fjollede drenge låst dig inde? De kan være så onde.
Du må hjælpe mig med at komme væk.
Og hvad med din tante? Du kan da ikke bare forlade hende.
Hun vil ikke Hun kan ikke høre på mig. Hun er blevet betaget.
Ja, det er en forfærdelig magt. - Hun vil umuligt kunne forstå det.
Den slags ting er utroligt vanskelige.
Jeg...
Jeg kan ikke acceptere det.
Doktor Burns har været
Hans forhold til fru Jugg er uklogt.
De motiver, der driver hans bekymring for dig, er vist blevet uklare.
Det var Hal, der låste mig inde.
Gjorde doktor Burns? - Du må hjælpe mig.
Jeg vil ikke svigte dig.
Det lover jeg.
Du må ikke efterlade mig her. - Doktor Burns har en cykel.
Jeg cykler ned og ringer til myndighederne -
og udarbejder en officiel rapport. Så kommer du hurtigt ud herfra.
Hvad hvis Hal kommer tilbage før dig? Og hvis han tager skygger med sig?
Skygger?
Hal har stort set tilstået over for mig.
Han sagde, hans mester er denne verdens fyrste.
Mener du Djævlen?
Hvem kan ellers beherske skyggerne?
Jeg skal nok komme tilbage. Det lover jeg.
Det gør mig ondt, Toby.
Hold Dem væk fra mig. - Jeg ville aldrig gøre dig fortræd.
Fjern Deres onde øjne fra mig. - Toby.
Julia, red dig selv! Hold dig væk fra ham.
Det er bedrøveligt, at du har udviklet sådan en mistillid og mishag mod mig.
Men du forstår vel, at så længe du bor her, -
vil jeg fortsat behandle din sygdom på den måde, jeg mener er bedst.
Sally.
Nej!
Godaften, Toby.
Toby?
Du har brændt dine broer, min dreng. Uanset hvad du siger til Julia, -
vil hun blot tænke: "Stakkels Hal. Hvor har han det dog hårdt."
Jeg fandt denne i din lomme. Jeg tænkte på at give dig den igen, -
men det gode forhold mellem læge og patient, -
ligesom forholdet mellem far og søn, er baseret på tillid.
Nu stoler jeg på dig, Toby. Jeg stoler på, at du gør det rette.
Toby.
Hej, Jugg.
Hun er køn, ikke sandt?
Gudskelov tager vi ikke vores dødelige skader med over på den anden side.
Ellers ville hun ikke være så yndig.
Hun synes, du skal vide, at her ikke er så slemt.
Hvad var det?
Hvad er det? - Jeg syntes, jeg hørte noget.
Jeg er sikker på, jeg hørte noget. - Her er lydt i dette gamle hus.
Det skal nok gå. Bare rolig, min skat.
Det skal nok gå.
Bare rolig, min skat.
Toby. Toby!
Toby. Toby, lad være.
Skat, flyt dig.
Toby, vær nu sød at lade være, skat.
Lad være, Toby.
Toby, flyt dig!
Flyt dig! Lad være!
Flyt dig så!
Lad være, skat!
Lad være!
Skat, flyt dig!
Oversættelse: Henriette C. Nielsen Scandinavian Text Service 2010